Alt endrer seg.
Sånn er det bare.
De sier at mammuter aldri glemmer.
Men med alderen har jeg innsett at de ikke husker alt.
Jeg bestemte meg for å nedtegne alt, så det ikke endrer seg. Flokkens historie.
Alt begynte med Manny, min nydelige gretne mammut.
Jegere tok familien hans. Han var alene med sorgen.
Sid, det godhjertede dovendyret som var blitt forlatt av familien sin
fordi han kunne være, vel, litt plagsom.
Og Diego, en bisk sabeltanntiger.
Han risikerte livet da han trosset flokken, og hadde ingen steder å dra.
Skjebnen førte trekløveret sammen da de fikk ansvaret for en baby på avveie.
Og da de returnerte barnet til familien sin, ble de selv en familie.
Manny trodde han var istidens siste mammut
og hadde mistet håpet om kjærligheten. Helt til han møtte meg, Ellie.
Jorden skalv under oss. Det sørget våre nitten tonn for.
Jeg og pungrottebrødrene mine, Crash og Eddie, ble med i flokken.
Sammen opplevde vi seks mye rart.
Og hver gang vi trodde verdens ende var nær,
førte det oss tettere sammen.
Selv da vi fant dinosaurenes Tapte verden under isen.
Vi møtte den fryktløse røyskatten Buck. Uredd, vågal og en smule eksentrisk.
Crash og Eddie ville være som ham.
Nå som vi har funnet hverandre, vil jeg bevare øyeblikkene,
for plutselig kan ting endre seg.
Og i det siste har brødrene mine virket litt rastløse.
Gleder meg til å vise det til gutta. Crash! Eddie!
Dette blir tidenes mest ekstreme stunt.
Ekstremt farlig.
Super-duper-farlig!
Enestående farlig!
- Temmelig langt ned. - Bare om vi når bunnen.
Crash! Eddie!
Håper ikke dere gjør noe farlig!
- Vet du, jeg har tenkt… - Hva? Når begynte du med det?
- Forrige uke. - Og så har du ikke sagt noe?
Hvorfor gjorde du det, Crash? Vi skal liksom være brødre.
Det bare ble sånn. Jeg satt der, og så tenkte jeg:
"Er du ikke lei av at Ellie nekter oss ting?"
Jo.
"Ikke bad i tjæregroper." "Ikke gurgle maur."
"Ikke klatre på en ustødig isbre."
Hun kveler oss med fornuftige råd.
Hva om vi flytter for oss selv?
Et ungkarsrede?
Nei, et sted der to enslige fyrer kuler'n.
- Mye bedre! - Bare se det for deg!
Gutter! Ikke tving meg til å hente dere.
Hør her. Det er på tide vi blir uavhengige pungrotter.
Jeg gjør krav på dette fjellet i pungrottefrihetens navn!
ISTID: BUCK WILDS EVENTYR
Crash! Eddie!
Hvor er de?
Derfor mener jeg at god hygiene er overvurdert,
men det aller viktigste er at dere lytter til meg.
Dere lytter virkelig. Og…
Ja da. Jeg gjør det senere, kjære, jeg lover.
Manny! Vi må komme oss vekk!
Isskred!
Sånn, ja!
Ja da!
Jippi!
Vi brukte hele våren på å bygge sommerhabitatet!
Hele våren! Og dere ødela det på sekunder!
Ny rekord! Det tok åtte minutter å ødelegge høsthabitatet.
Men dere bygde det rett foran isskredet vårt. Nybegynnerfeil.
Diego! Vær så god.
På tide.
Storartet, nå har jeg rabies.
Ok. La oss løse dette som en familie.
Manny, bruk føle-ordene. "Jeg føler…"
Kom igjen. "Jeg føler…"
Jeg føler at jeg kommer til å knuse deg som en drue.
Veldig bra. Gjennombrudd!
Ok, hør her. Det var et uhell.
La oss finne et nytt sted å sove. Du kan kjefte i morgen.
Som å kjefte på steiner.
Var det ikke for henne, ville dere vært vekk.
Var det ikke for henne, ville vi streifet verden rundt.
Ja, vi er rå streifere.
Nei, dere er stinkere. Dere ville aldri overlevd.
- Vi kunne om vi ville. - Jaså?
- Bevis det! - Slutt å egge dem opp, Manny.
Vel, kanskje de har kommet til et punkt i livet
hvor de bør la meg i fred.
Jeg mener… Dra ut og søke lykken.
- De skal ingen steder. - Hvorfor ikke?
Fordi dere ikke klarer å gjøre noe selv.
Alt du kan, kan vi gjøre nesten like bra.
Kan dere rydde habitatet?
- Kan dere skaffe mat? - Eller beskytte dere mot rovdyr?
Dere tenker bare på sånt. Vi kan viktige ting.
Som dette.
Forsvaret trer av.
Selv om dere er brødrene mine, skulle jeg iblant ønske
dere var litt mer mammut og litt mindre pungrotte.
Hun fornærmet pungrotteheten vår.
Som er en veldig stor del av de vi er.
Det holder! Jeg er lei av å bli behandlet som en baby.
Det er på tide å dra ut og sette spor i verden!
Jeg setter spor hver eneste dag. Bare løfter på beinet. Det treet der.
Og det treet, og det der. Og den steinen der. Og puta di!
Sov der borte. Og legg deg på siden så du ikke snorker.
- Jeg snorker ikke. - Du spiller ansiktstuba natten lang.
Ok, jeg er lei for det jeg sa til Crash og Eddie.
Det er bare… Familie kan være vanskelig.
Vi er en sprø, forvirret flokk full av raringer.
Og det er bare på min side.
- Ja, og jeg klager aldri på siden din. - Siden min klarer seg selv.
Diego, i hvert fall. Og sammen tar vi vare på Sid.
Nei, du må… Du må spare litt til senere.
Vel, pungrottefamilier er ikke sånn.
Du kunne la dem ta konsekvensene iblant, jeg bare nevner det.
Skulle jeg kaste dem ut? Du vet de ikke klarer seg alene.
Interessant. Kanskje det skremmer deg at de ikke trenger deg lenger.
Eller at deres eneste forsvar er å spille død.
De er brødrene mine. De var familien min før deg.
De reddet livet mitt, Manny.
Mamma Pungrotte oppdro meg som en av dem. Jeg var lykkelig.
Jeg følte meg endelig hjemme.
Da vi mistet henne, var jeg knust.
Men jeg visste at jeg alltid ville ha brødrene mine.
Vel, søs, nå er du sjefspungrotta i familien.
Jeg mistet også moren min, vet du.
Vel, hun flyttet uten å oppgi ny adresse. Men så fant jeg Manny.
Og da Diego prøvde å drepe oss, visste vi at vi var en familie.
- Sid, kan du ikke sove et annet sted? - Kan ikke du?
Vi kan ikke dra uten å ta farvel.
Ha det, søs. Vi må dra ut og skape vår egen skjebne.
- Kanskje til og med vår egen lunsj. - Kanskje vi aldri ses igjen.
Hørte du det?
Hva? Jeg hører ingenting.
Nettopp. Det er for stille. Ingenting knuser. Ingen krangler. Det kan bare bety…
- De er vekk! De tok med tingene sine. - De har ikke ting.
Nettopp!
Uff da. Dette er ikke bra for deg.
Manny, brødrene mine er der ute, og det er din skyld.
Min skyld?
Vel, du utfordret dem jo til å klare seg selv.
- Du sendte dem i døden. - Takk, Sid.
Selvsagt, kompis, når som helst.
Ikke vær redd.
Om Crash og Eddie får problemer, kommer de tilbake.
Kommer tilbake?
De har verken overlevelsesevner eller retningssans.
- Eller mattekunnskaper. - Kom! Vi må finne dem.
I tillegg har de null musikalsk talent og kan ingen fuglelyder.
Kompis, å være på egen hånd er helmaks!
- Og med ni liv trenger vi ikke engste oss. - Gi deg, alle vet at det er hunder.
- Hvor mange liv har vi? - Tja. Fire eller elleve.
Skjebnen venter!
Skjebnen gjør vondt.
- Har vi vært her før? - Det virker kjent.
Er dette veien til Den tapte verden?
Det mest spennende stedet noensinne!
Og det farligste. Tror du vi finner fram dit?
Med vår skarpe retningssans?
Uten tvil. Til Den tapte verden!
- Blindvei! - Til Den tapte verden!
Det er håpløst. Vi finner den aldri.
Fant den!
Ellie sa vi aldri måtte dra tilbake.
Tenker du det samme som jeg?
- Til Den tapte verden! - Til Den tapte verden!
Jeg lukter pattedyr.
Lunsjtid.
For en ånde. Du må pusse oftere.
Jeg svelget adamseplet.
En av oss bør ofre seg for å redde den andre.
God idé! Gjør det du!
Det var nære på.
Det er akkurat som jeg husket!
Så utrolig at det er en hel verden her nede.
- Rett under oss. - Og en diger edderkopp rett over oss.
Vi kommer til å dø!
Ja! Og da har vi bare tre eller ti liv igjen!
Du vet det med å klare oss alene? Jeg begynner å tvile!
Vel, dette er rett øyeblikk.
Jeg husker ham. Han er allergisk mot pungrotter.
Hei, gutter!
- Buck! - Buck?
Stemmer! Buck Wild til tjeneste.
- Helten vår! - Legenden fra Den tapte verden!
- Røyskattenes magiker! - Yinen til min yang!
Du er merkelig og mystisk, Buck.
Mest merkelig.
Takk for besøket. Kommer resten av flokken ramlende også?
Jeg klarer ikke å ta imot mammutene.
Mayday! Vi faller i stor fart!
Dette er kapteinen. Hold værhår og haler inni daktylen til enhver tid.
- Buck! - Sprekk!
Det var feil tid å ta ferie på, gutter.
Dinoen Orson har nettopp rømt fra eksil. Han vil ta styringa over Den tapte verden.
Nå har han et par raptorer også. Lykkes han, er ingen pattedyr trygge.
Glad jeg ikke er et pattedyr.
- Du er et pattedyr. - Livet er urettferdig, kompis.
- Du er også pattedyr. - Umulig!
To pungrotter, og begge er pattedyr?
Pattedyr eller raptorlunsj, om jeg ikke får dere vekk herfra.
Må mate Penelope.
Hun trenger energi fra disse bærene.
Ligg unna, Brenda. De er venner.
Brenda.
Spytt ut.
Verdens beste dag!
Hva bringer dere to til min verden?
- Vi flyttet ut. - Ja, vi har blitt voksne.
Jaså?
Vel, først sa Ellie: "Bla, bla, bla." Og så sa Manny: "Bla, bla, bla."
Lyder som ham, ja.
Og Diego bare…
Du kjenner ham.
Så sa Ellie: "Jeg liker det ikke, men det er vel på tide. Lykke til."
Så klemte hun oss, Sid klødde seg, og her er vi.
Sier du at dere fikk Ellies velsignelse til denne vågale utflukten?
Ja, absolutt.
Ja vel, vi snek oss ut.
Stå imot det blikket, du.
Jeg tilstår hva som helst!
Jeg må følge dere hjem.
Bare jeg kan stanse Orson,
men ikke om jeg må være barnevakt for dere.
Men, Buck, vi kom for å leve et liv fullt av eventyr, som deg.
Dere har verdens minste sjanse for å overleve, på verdens farligste sted.
Jøss. Snakk om perfekt match.
Straks tilbake, vesla.
- Ikke send oss tilbake, Buck. - Vi vil være her med deg!
Vær så snill. Vi klarer oss selv. Begge to. Sammen.
Hva gjør denne kampesteinen her?
- Hvordan tror du? - Hva vet vel jeg?
Utrolig. Dumheten din er makeløs.
Ikke ta den tonen med meg, Stein.
Rull vekk med en eneste gang!
- Det er nok ikke steinen som snakker. - Ikke nå lenger. Jeg skremte ham.
Herr Kampestein er visst mest bulder og brak.
Jøss. Ok, det holder.
Dette blir for mye. Se hit, din snart forhenværende røyskatt.
Se på meg med det dumme øyet.
Orson.
Buck.
Eddie.
Crash.
De sa du var tilbake. Men hvordan?
Ingen unnslipper Lava-øya.
Vel, ikke alle har min enorme hjerne.
Som kun overgås av egoet og usikkerheten din.
Hvorfor stengte du utgangen?
For å hindre skitne dyr som deg fra
å komme inn og forurense økosystemet vårt med pels og varmt blod.
Den tapte verden for tapte arter! Dinoer hersker, pattedyr sikler.
Ja, du gjør det.
Vent. Dinoer snakker ikke. De bare grynter og brøler som fjols.
Den var god! Veldig morsomt.
"Dinoer har små hjerner." Hørt det før!
Men ser denne hjernen liten ut?
Milde makrell, den er enorm!
Like stor som en planet. Burde gått måner i bane rundt den.
Før plaget sånt meg. Jeg trodde jeg var rar.
Men jeg innså at hjernen min gjør meg til tidenes smarteste dyr!
Og det beste? Du ender opp som idioten.
Hjernen min, som alle gjorde narr av, skal skaffe meg hevnen min.
Jeg skal herske under isen!
Og ikke engang du kan stanse meg, Buckmeinster.
Det er Buckminster!
Men de fleste sier Buck.
"Buckmeinster" er ikke noe navn. Som om jeg skulle kalle deg "Shmorson".
Glem det, Bucky. Nå som jeg har muskelhjelp,
er det andre boller.
Blir det boller?
Bare se her.
Neimen, se! De døde. Ingen vil spise død pungrotte.
- De er seige. Som å spise tyggegummi. - Ok, jeg ser at dere puster.
Se der. Til og med de kjøtthuene ser det.
Tid for pungrottepiknik!
Ses ved neste tango, mi iguana gigante.
Ingen overlister Orson!
Nå skal vi leke en liten lek som heter "sett tenna i røyskatten".
Det betyr: ta Buck!
Å, for… Kjære vene.
Hva sa jeg om grenser?
Og du! Slutt å etterligne meg.
Det er ikke trygt her. Dra vekk i natt.
Vær forsiktig.
- Hvor skal vi nå, Buck? - Vi er framme.
Bucks ungkarsrede!
Kult!
Snakk om pungrotteparadis.
Må bare betale agurken for barnepass.
Crash, ville det ikke vært kult å bo her med Buck?
Jeg vet jeg sa tre timer,
men det var to, og jeg betaler ikke for den siste.
Han har alt!
Du er tøff til grønnsak å være. Håper ikke du bare satt i telefonen med kjæresten.
- Dere husker vel datteren min? - Bronwyn!
Hun har blitt så stor og rund, og stor.
Dette er onklene dine. Hun var så liten at hun ikke husker dere.
Og hun er et gresskar.
Buck, jeg vet du og datteren din trives her alene,
men hva med et par romkamerater?
- Gratis gresskarvakt. - Billigere enn agurker.
Beklager, gutter. Jeg kjører mitt eget løp.
Dere kan bli til jeg har stanset Orson, men etter det må dere hjem.
- Vi kan jo hjelpe deg å stanse ham. - Her oppe, kompis!
- Crash! - Eddie!
Ikke for å være negativ, men de har vært borte lenge.
Bør vi ikke bare lete etter knokler?
Tar det tilbake, med all respekt.
Hei, UberSporer, er du på sporet?
Bortsett fra deg lukter ingenting vondt. Så nei.
Manny, de er helt alene der ute. De må være kjemperedde.
Vi finner dem, ikke vær redd. For om vi ikke finner dem, dreper jeg dem.
Det er en talemåte. Og…
Du har ingen steder å flykte, Orson! Eller burde jeg si Shmorson?
Så hvordan tenker du å bekjempe denne Shmorson?
Godt spørsmål, Crash.
- Jeg er Eddie, den kjekke. - Ok.
Orson var tøff på egen hånd.
Med dresserte raptorer blir det enda litt mer vrient å ta ham.
Hvorfor er han så slem?
- Godt spørsmål, Eddie. - Crash. Den andre kjekke.
Som liten ble Orson mobbet for det store hodet sitt.
Men sammen med hodet vokste hjernen, og han innså styrken sin.
Men han begynte å tro at han var bedre enn alle andre.
Jeg ville vise ham at vi var like. Jeg inviterte ham til teamet mitt.
Vi etablerte vannhullet som et sted der alle arter kan leve sammen i fred.
Teamet mitt beskyttet stedet og sørget for at dyrene levde i harmoni.
- Som en superheltskvadron? - Jeg ville ikke sagt "superhelt".
Men jeg skal ikke nekte deg å si det.
Orson avslo tilbudet.
Han trodde ikke på harmoni. Han trodde på den sterkestes rett.
Hva? Jeg hadde en marshmallow i øret.
Jeg sa…
Orson trodde på den sterkestes rett, og at han burde herske over alle.
Og siden jeg sto i veien for ham, prøvde han å bli kvitt meg.
Vi vant den dagen.
Men prisen var høy.
For å beskytte Den tapte verden forviste vi Orson til Lava-øya.
Ikke den fine.
Vi tenkte litt alenetid ville få Orson til å endre seg,
men hjertet hans ble enda hardere, og han ble besatt av hevn.
Og nå hadde han fått selskap.
Vi vet ikke hva som skjedde med ham.
Liker dere ilden?
Vi vet bare at Orson klarte å rømme fra Lava-øya
sammen med et par lydige raptorer.
Sitt.
Stå.
Ned på kne for meg.
Fehoder. Jeg trenger bare ild for å få dere til å lystre meg.
Endelig blir Den tapte verden min.
Så var han fri.
Hva skjedde så?
- Så kom dere og ble nesten drept. - Vi er med i historien!
Ok, gutter. Av med lyset.
Buck, fortell mer om superheltteamet!
Nei, det tar vi en annen kveld.
For svingende!
Hva er den lukten?
- Den, ja. Gass. - Din?
Zee.
Buck.
Buck?
Pungrottene!
Gass plager ikke oss. Vi er vant til stinkende ting.
Ser du etter denne?
- Jøsses! - Zee, er det deg?
Noen måtte jo redde deg.
Jeg valgte meg.
Hva med Bronwyn?
Hun er trygg, hos agurken.
Bra! Agurken kan karate.
Du vet at Bronwyn er et gresskar, ikke sant?
- Ja. Og fetteren til Buck er en kongle. - Phillip, ja!
- Buck, hvem er den kule skunkevennen din? - Jeg er en zorilla.
Hva er forskjellen?
Jeg er et pattedyr som kjemper for likhet og rettferdighet i Den tapte verden.
Og skunker har kortere hale.
- Hun er en skunk. - En skunk med hemmelig identitet!
Kult!
Vel, jeg… Ok, greit. Om det funker for dere.
Kom, de treskallene våkner.
- Vi følger deg hvor som helst. - Over en klippe, inn i en vulkan.
Jeg liker vennene dine. De får meg til å føle meg smart.
De er kanskje ikke så smarte, men de er veldig klossete.
Buck, vi må ordne opp.
Jeg vet vi ikke alltid ser ting likt, i mitt tilfelle med det ene øyet.
Slapp av. Jeg er her av én grunn, og den er større enn deg og meg.
Om vi ikke stanser Orson, vil han ødelegge harmonien vi kjempet for.
Med ham bak roret vil Den tapte verden gå…
…tapt.
Ja.
Det vil bli den tapte Tapte verden, som er trist og forvirrende.
- Skal teamet samles igjen? - Hold deg utenfor!
- Ble ikke dere uvenner? - Vi ordnet opp.
Nei, Venstre. Teamet skal ikke samles. Når vi har stanset Orson, drar jeg.
- Typisk hemmelige skunker. - Blir aldri værende lenge.
Bare duften henger igjen.
Nei, hodet mitt er ikke så stort.
Jeg vet at du er der.
Hva har jeg sagt om å etterligne? Nei, ikke… Du kan bare våge…
Slutt å etterligne meg!
Jeg burde valgt fugler.
Dere er ikke nok for å få jobben gjort. På tide å utvide gjengen.
Det jeg skal gjøre, vil ødelegge alt du har jobbet for, Buckmeinster.
Ligg unna!
- Hvordan visste du om raptorangrepet? - Orson har fulgt etter deg.
Og jeg har fulgt etter Orson.
Det er opp til dere å stanse ham. To superhelter slår seg sammen!
Buck Wild og Skunk-a-tor!
Har du sagt at vi er superhelter?
Jeg ville aldri sagt det. De sa det.
- Dere må ha vært et supert team! - Bare når vi var enige. Så, aldri.
Jeg er enig.
Hva er galt, Buck? Hun er ganske kul med den supersprayen.
Hva er superkraften din?
Det er ikke superkrefter som lager en superhelt.
Det er kreativitet og mot.
Sier de som ikke har noen krefter.
Men tilbake til planen. Vi har en selvopptatt kontrollfrik å finne.
Ja. Og så må vi stanse Orson.
Dette er ille. De er på vei mot vannhullet!
Kjære vene. Orson tenker å servere raptorene en pattedyrbuffet.
- Ok, dette er planen. - Ikke tid til noen plan!
Det er alltid tid til en pla…
Ok, han hører meg ikke lenger.
Hei!
Alle sammen, vi står overfor en stor fare!
- Er det tomt for fruktdrinker? - Evakuer området! Gå pent og rolig ut.
To og to, en og tre, fem og ni!
Kan fortsatt ikke fly.
Nei!
Løp!
På tide å bli spinnvill!
- Hvorfor gjorde du det? - Se!
Buck! Jeg har en overraskelse til deg.
Se!
Han har bygget en hær.
- Jeg takker nei til denne festen. - Vi må komme oss vekk.
Nå kommer jeg og tar deg, Bucky! Og denne gangen slipper du ikke unna.
Du kan ikke beskytte dyrene for evig.
Raptorhæren min vil finne deg.
Nå trenger vi en plan.
Vi klarer aldri å ta Orson om du bare kaster deg uti ting.
Et viktigere spørsmål er: Hva står "Zee" for?
Du er søt. La oss beholde fokus.
De er mange flere enn oss.
Om vi skal bekjempe Orson, vil vi trenge stor hjelp.
Har dere sett, jeg er enig med Zee! Vi trenger hjelp.
Og det er bare ett dyr som takler jobben.
Hørte du hva han sa? Han sa "vi"! Han ser på oss som likemenn.
Jeg tror han mente…
…likemenn. Helt riktig.
Og angående navnet… Det er bare Zee.
Jeg kjøper det ikke.
Beinbåten min.
Bucks beinbåt!
Vår beinbåt.
Buck og Zees beinbåt!
- Jeg bygget den. - Jeg designet den.
Den trengte ingen design.
Derfor sank den første.
Den sank ikke. Vannet steg.
- Aner du gnisninger mellom dem? - Litt.
Vannhull
Tjæregrop Armhule
Raptorelva
Vi når Den tapte lagunen i morgen.
Jeg lurer på noe.
Hva vi skal der, og hvem som skal hjelpe oss?
- Nei, hvorfor rumpa mi sitter fast. - Sevje.
Og én ting til:
Hvordan kunne de være et så bra team, men ikke gå overens?
Zee fortalte ham ikke hva Z står for.
Ut med språket! Er det Zeeva?
- Zelda? - Zina?
- Zsa Zsa? - Zamantha.
Zippy?
Unnskyld, sa du Zippy?
- Jeg sa jo at det ikke var Zippy. - Zee står ikke for noe.
- Og det er ikke grunnen. - Så hva er grunnen?
- Fordi han… Glem det. - Fordi hun… Glem det.
- La oss løse dette som en familie. - Ja. Bruk føle-ordene.
Jeg føler…
Vel, jeg føler at Buck var sta og skjødesløs.
Jeg føler at Zee henger seg opp i detaljer.
- Og jeg er trist for den første båten. - Bra! Dette går framover.
Du er uansvarlig og sta.
- Du er krevende… - Jeg er lei…
- …og slem… - …overmotet ditt…
- …får oss alltid i bråk. - …ingen andre!
- Vi trengte en strategi. - Den funket ikke!
Vi mistet teamet.
Jeg vet det, Zee. Men jeg vet ikke om vi kunne ha reddet dem.
Kanskje ikke, men du var bestevennen min. Og jeg mistet deg også.
Zee.
Det kunne ha gått bedre.
- Crash, jeg har tenkt. - Nei, ikke du også!
Da vi forlot flokken, var det for å klare oss selv og sette spor.
Ja, men hvordan?
Buck trenger søvn, og vi er nattdyr.
Nå kan vi vise hva vi duger til. Følg meg.
Den tapte lagune ligger mot sør.
- Vi må snu båten. - Du holder kartet opp ned.
- I så fall er alt i orden. - Ja! Opp med labben.
Når er middagen klar, mor?
- Buck? - Buck?
Buck?
Buck!
Duppet jeg av?
Ingen fare, Buck, vi holdt stø kurs og laget samtidig en utsøkt frokost.
Fant dere dem i trærne?
Veldig snilt, men de er veldig giftige.
Hold poter og haler inni båten fra nå av. Det er mye rart der ute.
Hva med disse hoppetauene?
Gutter, de der er mer giftige enn bærene.
- Vi tåler slangegift. - Det gjør ikke jeg. Det ville drepe meg.
Det ville gi meg utslett, så drepe meg.
Unnskyld. Beklager, Zsa Zsa.
Burde vi ikke ha adoptert disse øglene heller?
- Kanskje vi ikke er klare likevel. - Snakk for deg selv.
Ok, snakk for begge.
Den tapte lagune
Vi er framme! På tide å tilkalle en gammel venn.
Crash, det er Mamma T-Rex!
- Kjenner dere Mamma T? - Ja. Vennen vår Sid passet barna hennes.
Hun skal hjelpe oss mot Orson.
Selvfølgelig! Hun er 15 tonn med dødelig skrekk og gru!
Beklager.
Hva er galt?
Tannverk, sier du? Kom igjen, la Dr. Buck ta en kikk.
Venstre hjørnetann oppe skadet. Høyre hjørnetann nede borte.
Der er synderen.
Jepp, nummer 23 må ut.
Derfor er tanntråd så viktig, unge dame.
Vi bruker halene.
Kan hun hjelpe oss mot Orson med tannverk?
Godt spørsmål.
Jeg må trekke den.
Vel, om du ikke lar meg hjelpe deg, så får jeg vel bare gi opp.
Respekt!
Fort deg!
Jeg driver kirurgi her.
Om jeg slipper, vil hun kirurgisk dele deg i to.
Den sitter godt.
Ferdig. På tide å vekke henne.
Jeg kan slå dem ut, ikke vekke dem.
- Raptorene kommer! - Kom igjen, la oss vekke henne.
- Vi må ha forsterkninger. - Hun er forsterkningen!
Hallo? Noen hjemme?
Du kan sove når du er død.
- Hvorfor gjorde du det? - Du sa det!
- Nei. - Du blunket.
Jeg har bare ett øye. Jeg blunker alltid.
- Våkne. - Har du spist murstein?
Nå får det bære eller briste.
Gap opp, søtnos.
Løp!
Du er patetisk, Buck.
Tror du at du og Zee
sammen med en T-rex kan klare å bekjempe hæren min?
Det var tanken, ja.
Jeg tok tydeligvis feil, men ingen er perfekte.
Bortsett fra meg, geniet som snart hersker over Den tapte verden.
Over våre lik!
Akkurat! Snart vil alle bøye seg for meg og kalle meg konge.
Unnskyld?
Jeg prøver å utføre ondskap her! Jeg rir på en bølge.
Men nok snakk.
La fråtsingen begynne!
Buck!
Kom deg vekk! Dukk!
Spray dem ned, Zee!
Jeg har nettopp sprayet! Jeg må fylle på.
For mye info.
Alt var min feil, Zee. Du hadde rett. Det var min skyld at vi mistet teamet.
Nei, det var min skyld.
- Nei, jeg insisterer på å ta skylda. - Jeg insisterer på at du gir den tilbake.
Hør her. Det var ikke deg. Det var ikke meg.
Det var oss.
Om vi ønsker harmoni i Den tapte verden, er vi nødt til å samarbeide.
Få Mamma og pungrottene vekk.
- Hva gjør han? - Gir oss tid til å flykte.
Ok, smarting. Det er meg du vil ha.
Her har du meg.
Jeg vinner!
Ta ham med til vannhullet.
Jeg skal gjøre et eksempel av ham foran de andre dyrene.
Hevnen er min.
Hei, god idé-varsel. Gjett hvem som fikk den. Jeg, så klart.
Så, så. Rolig, nå.
Kom deg til hektene, Mamma T.
Orson fører Buck til vannhullet. Møt oss der.
Dette er vår feil, Eddie. Buck sa det passet dårlig med besøk.
Ja. Om han ikke måtte passe på oss, ville dette aldri skjedd.
Om vi bare kunne gjøre noe.
- Hva da? - Vet ikke.
Noe kult, som å mestre lynets krefter.
Det ville vært så kult!
Crash og Eddie: lynets mestere!
Ja! Vi ville bare zappet ditt og zappet datt, og ditt igjen.
Bare innse det. Vi vil aldri bli lynmestere eller sette spor.
Eller gjøre noe som helst. Ellie hadde rett.
Vi klarer oss ikke alene.
Ville Buck gitt opp? Hengt med geipen?
Men vi sviktet ham.
Derfor må dere gjøre det Buck ville gjort.
Handle uten å tenke?
Ja, han ville gjort det.
Jeg, derimot, ville hatt en redningsplan. Men jeg trenger deres hjelp.
Om vi bare hadde superkrefter.
Husk hva Buck sa. Det er ikke krefter som skaper en superhelt.
Det er motet.
Og kreativiteten.
Kanskje det er problemet. Når vi er i trøbbel, spiller vi bare døde.
- Det er jo trekket vårt. - Ja, men det er det motsatte av mot.
Ja, så sannelig.
Men hvor får vi mot fra?
Dere har det alt.
Her inne.
I brystpelsen vår?
- Hun mener i milten. - Ja!
Om vi kan utnytte kreftene i milten, kan vi mestre lynet!
Vi er her, på Raptorelva. Orson har Buck her, ved vannhullet.
- Vi bruker et overraskelsesangrep. - Som en overraskelsesfest med våpen!
Jeg vet ikke, Zee, eller hva du nå heter. Oss tre mot Orson og hele hæren hans?
Dere ville bli overrasket over hva vi klarer.
Mon tro hvordan Orson styrer raptorene.
Med godbiter? Jeg gjør alt for en marshmallow.
Gifte deg med en frosk?
- Hva slags frosk? - Gutter! Vi må trene til oppdraget.
Rett i pungen.
Det er bare å innse. Crash og Eddie er sporløst forsvunnet.
Jeg ser fotspor.
Så føttene deres var her.
- Takk og lov. Vi er på sporet. - Og sporet fører visst mot…
Å nei! De fehodene dro tilbake til Den tapte verden!
Og jeg trodde jeg var dum.
Så flaks! Raptorene til Orson har blitt mindre. De er knøttsmå.
La oss knuse dem som maur, så går vi og kaster ball.
De er ikke små, bare langt unna.
Vel, i så fall er vi i trøbbel.
Husk.
Det er på tide å bli spinnvill!
- Det er stengt. Tror du de er der inne? - Det får vi finne ut.
Kom igjen.
Overkroppstreningen min ga resultater.
Kom! Vi må finne Buck. Han er deres eneste håp.
Flott. Livene deres er i hendene til en røyskatt som snakker med hånda si.
Sid!
Løp!
Mamma!
Hva sa du?
Vannhullet?
- Å nei! Crash og Eddie er i trøbbel. - Du sier det som om det er noe nytt.
Dette er farvel, Buck.
Nå skal du bli tyggeleke for de glupske vennene mine.
Du slipper ikke unna.
Gresskardatteren min skal ikke vokse opp uten en far.
Hva? Ok, det holder.
Middagen er servert, kong Orson spanderer.
Det låter bra.
Hurra!
Idioter!
Bra jobba, gutter!
Bli skunkbombet!
Ja da!
Hi-yah!
Jeg elsker stanken av skunk om morgenen.
Farvel, Bucky.
Ja!
Hold ut, Crash og Eddie. Her kommer T. rex-ekspressen!
Buck!
Hey-yah!
- Du tok en stor sjanse da du overga deg. - Man gjør sånt for flokken.
Dessuten visste jeg at du ville redde meg.
Så hva gjør vi nå? Jeg er sikker på du har en plan.
- Hva med å improvisere på veien? - Det kaller jeg en plan!
Ja da!
Jeg er forvirret. Hva skjedde nettopp?
Jeg tror Crash og Eddie ga dem juling.
- Ja da! - Stå på, Mamma!
Hei, vent på meg!
Ja!
Du har alltid stukket kjepper i hjulene mine.
Du har aldri forstått det, Orson.
Den tapte verden skal ikke styres av noen.
Ikke av noen. Av meg!
En garde!
Ok, hvem vil ha juling? Ta denne!
Og den!
På tide å bli mindre mammut og mer pungrotte.
Sånn, ja!
Ligg unna. Han er familie. Og full av mettet fett.
Sannheten er at vi alle trenger hverandre.
Her nede må vi alle leve i harmoni, både pattedyr og dinosaurer.
Du er så naiv.
Jeg synes synd på deg, Buck. Du er en idealist.
Det er den sterkeste som overlever, eller den smarteste.
Den satt!
Å nei!
Angrip!
Hopp sann!
Bli! Dekk.
Slem dinosaur. Ikke bit!
Hah! Croissant!
Baguette!
Fromage!
Der fikk du meg, Bucky.
Eller?
Jeg har visst overlistet deg, igjen. De vil rive vennene dine i filler,
og så vil de komme og ta deg.
Følg med, Buckmeinster. Nå er det showtime.
Det er ilden! Det er slik han kontrollerer dem.
Husker du hva Zee sa? Svaret ligger i brystpelsen vår.
Tre, to, én, spill død!
Altså, gutter, vi faller ikke for det der, ikke denne gangen heller.
Hva? Fehoder! Dere er raptorer, ikke pungrotter. Opp!
Ja!
Ja! Det er gutta mine!
- Ja! Godt jobba, gutter! - Det kaller jeg å bruke milten.
Skulle du ha sett, Eddie, vi har visst en superkraft.
- Ja! - Å spille død!
Hva?
- Du har visst blitt overlistet. - Nei…
Det gikk bra!
Tro om igjen.
- Tid for hevn. - Jepp.
Hvor er tyggeleken deres? Ta ham!
Fikk dere ikke skrivet? Jeg er kongen. Jeg beordrer dere…
Det var nære på. Ikke spis meg. Dere fratar verden et stort geni.
Jeg er full av små bein å sette i halsen. Hva sa jeg om grenser?
- Veldig bra jobba, gutter. - Bedre enn "bra". Jeg ville sagt "supert".
- Dere gjorde en gammel røyskatt stolt. - "Gammel"?
Crash! Eddie!
Ellie!
- Unnskyld. - Vi skulle ikke dratt uten å si fra.
- Du kom for å finne oss. - Risikerte livet.
- Du trodde ikke vi ville klare oss. - Du hadde rett.
For du er glad i oss.
Ro ned, gutter. Det er jeg som skal beklage.
Jeg var redd for å miste dere. Jeg elsker dere.
- Vi elsker deg også. - Hei!
Dere klarte det! Jeg er stolt av dere.
Jeg tvilte aldri.
Greit, jeg tvilte litt.
Gutter, dere overrasket meg. Vanligvis er dere jo helt på bærtur.
Jeg elsker familiegjenforeninger.
Men det er ingen buffé, så la oss dra hjem.
- Apropos det… - Hei, karer!
Dette er Zee. Hun er en god venn.
Hyggelig å møte deg, Zee.
Slik du herjet, skulle man tro du var delvis pungrotte.
- Faktisk så er hun en zorilla. - Som en skunk, bare kulere.
Og navnet mitt kan være Zsa Zsa.
Pungrotter passet bra i superheltskvadronen.
- Er det sant? Superheltskvadron? - Hun sa det.
Vil dere ha autografen vår?
- Nei takk. - Niks.
Vel, nå som dere har fått oppleve eventyr, drar dere vel hjem igjen.
Dere er sikkert lei av gamle Buck og hans vågale, actionfylte liv.
Ja. Absolutt. Veldig kjedelig. Vi er veldig lei.
Gørrkjedelig.
Faktisk så er sannheten at Eddie og jeg har tenkt…
Noe vi sakte blir flinkere til.
Ja.
Saken er den at vi trives ganske godt her.
Eddie, din tur.
Vi vil bli værende her, men vi må vite at du klarer deg.
Det virker som i går at vi var smårollinger.
Jeg trodde vi alltid ville være sammen. Er dere sikre på dette?
Da skal jeg klare meg.
Vi blir her!
Strålende!
Jeg har bodd alene for lenge.
Zee har lært meg at vi er sterkere sammen.
Jeg er klar for å ha en ekte familie.
- Ja! - Jippi!
- Heia, Buck! - Heia, Buck!
Buck!
Jeg kan ikke tro at jeg sier det, men jeg vil savne dere.
Ja, vi vil savne dere også.
Ja. Ok, nå er denne kjærlighetsfesten over.
- Ser jeg en tåre i øyet ditt, Diego? - Nei. Aldri.
Se på deg. Du er så blaut.
- Lov at dere besøker oss ofte. - Det skal vi.
Særlig når vi trenger noe.
Endring er skremmende, men sånn er verden.
Og det kan hjelpe oss å utvikle oss til den vi er ment å være,
selv om det betyr å dra nye steder.
Det eneste som forblir uendret, er kjærligheten vår.
Det er greia med flokken.
Man er sammen selv om man er fra hverandre.
Kan du tro det?
Gutta er tilbake. Igjen.
De vil ha lunsj.
Vel, én ting er sikkert.
Med de to vil Den tapte verden aldri bli det samme igjen.
ISTID: BUCK WILDS EVENTYR
Tekst: Marie Wisur Lofthus